![](http://f10.pmo.ee/_PAUIBzB8OK9l1L_j6zh3fhie70=/1442x0/filters:format(webp)/nginx/o/2022/11/10/14951106t1hc427.jpg)
1997. Lasnamäe, Katleri Põhikool, II klass. Jalutasime pärast tunde paneelmajade vahelt kodu poole, kui mu sõber küsis, et kas tahan saladust näha? Muidugi tahtsin. Selle peale avas ta ühe paneelmaja küljes asuva raudluugi ning võttis sealt välja veel sulgedeta, väikese ja palja linnupoja. Ütles, et leidis väiksekese pesa alt kukkununa ning kasvatab teda oma riidekapis. Siis võttis ta linnukese pihku ning toitis teda Cheetose krõpsudega. Pakk Cheetost maksis tollal 2 krooni ning oli taskukohane snäkk, mida keldripoest lisaks sihvkadele osta jaksas. See kõik tundus väga täiskasvanulik. Sellest saladusest said nii mõnedki koolikaaslased ka kuulda ning see pakkus neile rohkelt inspiratsiooni. Linnupidamisest sai omamoodi moeröögatus. Pooltel minu sõpradest olid linnupojad ning ilmselt hakati linde võtma ka pesadest, kuna linnu omamine oli popp ja põnev, kuid nõudlus poegade järele oli suurem, kui pesast kukkunud lindude arv. Linnu pidamine tundus midagi suurt, selles oli halastuse ja armastuse maiku. Kindlasti oli see etem, kui mõnede vene poiste seas levinud kasside piinamine.