Õppetöö taastamisel oli kiiret lahendust nõudvaks ülesandeks eestlastest õppejõudude kaadri kokkupanemine. Tsaariaegsed õppejõud olid enamasti Venemaale evakueerunud, saksa õpetlased aga lahkunud koos Saksa vägedega.
Aateline arst, Eesti riigi üks julgeid väljakuulutajaid, ei jäänud poliitikasse.
Konstantin Konikust sai eestikeelse Tartu Ülikooli professor, arstiteaduskonna esimene dekaan ja Toome haavakliiniku (praegu tühjalt seisev Lossi 23 ) juhataja (19201931).
Koniku ajal seati haavakliinikus sisse gaasivalgustuse asemel elektrivalgustus ning soetati tollal moodne röntgeni-, foto- ja valgusraviaparatuur.
1931. aastal suunati Konik juhtima II haavakliinikut Maarjamõisas (praegune sisekliinik Puusepa 6).
1930. aastate majanduskriisi ajal tuli tal haridusministrina (1933) langetada ebapopulaarseid otsuseid: vähendada kulutusi Tartu Ülikoolile ja kärpida õppejõukohti.
Elu ei koosne ainult kohustustest ja vastutusest, huvitav oleks midagi teada ka Koniku järeltulijatest, õdedest-vendadest. Tartu maavalitsuse perekonnaseisuosakonna töötaja Külli Petersell aitab lahkelt välja selgitada Koniku peresse puutuva.
Ilmneb, et õdesid ja vendi Konstantin Konikul polnud. Professor on olnud abielus Matilde Pistrikuga (töötanud Postimehes korrektorina), tema surm on jätnud Koniku 56-aastaselt leseks.
Teise abielu on Konik sõlminud hambaarsti, kunstnik Nikolai Triigist lahutatud Viktoriaga. Kummastki abielust Konikule lapsi ei sündinud. Küll aga lapsendas ta Viktoria tütre Kadri. Kahjuks ei saanud Konikule ka Viktoriast kaaslast elu lõpuni, haigus viis temagi.
Korraldades ülikoolis õppetööd ja juhatades kliinikut, polnud prof Konstantin Konik eemal ka poliitikast.